Асен Разцветников
Минало

chitanka.info

В черни ковчези, дълбоко във мене заровени,

тихо догарят и светят далечните спомени,

светят и лъхат ме с дъх от върби и кокичета,

от теменуги, от длани и устни обичани.

Гледам как капят листата над старото Търново

капят листата и плачат горите посърнали.

Гордия Царевец, старата знатна Трапезица —

тежки ковчези със каменни блокове везени.

Скрити са в тия грамадни ковчези, о Търново,

твоето минало, твоята слава посърнала.

Сключвам очи и ги гледам в мъглите привечерни:

тихо се люшкат и тънат, на гибел обречени —

два великана, със плясък из Янтра изскочили,

бързо ги хвърлят във бездната: с черквите, с кулите, с плочите.

И на скалите оставаш ти, тъжното, сбитото,

бият по тебе на ледния вятър копитата —

бият и в мене — в сърцето ми, дето заровени,

тихо догарят и светят далечните спомени.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.